ВИЗНАЧЕННЯ КОМПЛЕКСНИХ СТРАТЕГІЙ РОЗВИТКУ АВТОТРАНСПОРТНИХ ПІДПРИЄМСТВ - Біліченко, Віктор Вікторович; Смирнов, Євгеній Валерійович; Огневий, Віталій Олександрович (Вісник машинобудування та транспорту, 2019)
В результаті перехідних процесів економіки України за останні кілька десятиліть відбулися значні зміни в автотранспортній галузі. Існуючі на той момент автотранспортні підприємства були роздержавлені і розукрупнені, що призвело до значних змін в їх організаційно-виробничій та управлінській структурах, втраті виробничих потужностей, кваліфікованого персоналу, руйнування виробничих зв’язків та зношення основних фондів. При цьому спостерігається стійка тенденція заміни рухомого складу існуючих автотранспортних підприємств автомобілями іноземних виробників як новими, так і вживаними. Завдяки цьому суттєво збільшується різномарочність рухомого складу, що ускладнює виконання технічного обслуговування і ремонту автомобілів, а складність конструкції сучасних автомобілів вимагає суттєвих змін технологічного обладнання та технологій ремонтно-обслуговуючого виробництва. Тому на сьогоднішній день не існує якогось типового вирішення цих проблем, що вимагає розробки комплексних стратегій розвитку цих автотранспортних підприємств на засадах оновлення рухомого складу та виробничо-технічної бази, вдосконалення структури, організації та управління виробництвом. В статті розглянуто проблему визначення оптимальної комплексної стратегії розвитку автотранспортного підприємства, яка враховує усі аспекти його функціонування в сучасних умовах господарювання. Це, в свою чергу, вимагає використання комплексу критеріїв, який включає як технічні, так і економічні показники. В якості таких критеріїв обґрунтовано використання коефіцієнта технічної готовності, чистої теперішньої вартості, індексу рентабельності та інтегрального показника конкурентоспроможності. На основі цих критеріїв ефективності побудовано цільову функцію оптимізації. Запропоновано метод визначення оптимальної стратегії розвитку на основі «методу найгіршого випадку» та на основі цього методу визначено вагу критеріїв розробленої цільової функції.